Jag gick in i en dörr.
- Vad har hänt, Jan? - Jag gick in i en trädgårdsdörr.
- Det ser värre ut än det är. - Varför händer det alltid dig?
- Det händer väl inte alltid mig? - Du gick in i en dörr förra veckan.
Det härvar en trädgårdsdörr. Sånt händer om man rör på sig lite.
Din skylt sitter snett.
God morgon. Vad har nu hänt?
Trädgårdsdörr. Typiskt mig!
Du kan få höra historien.
Jag bygger ett redskapsskjul i furu och snubblade på min anorakhuva.
Jag tog av den för att äta en macka.
Sen slår jag skallen i betongfoten till vårt parasoll.
Jag tänkte att du kanske har nån kräm.
Kanske nåt nytt som precis har kommit in...?
De ligger3-5-9. Så har vi alltid gjort. Det behöver vi inte ändra på.
- Annars kan du gå nån designkurs. - Det är bara några frallor.
Anna, vad är Sweda Lines motto?
Det är "Färjor i tid".
Om färjorna ska gå i tid, vad måste de anställda göra?
- Också komma i tid. - Vad var "i tid" i dag?
Klockan sex. Men jag vartvungen att köra mamma till sjukhuset.
- Det dröjde innan läkarna tog emot. - Och det är din ursäkt?
Ja... Det är ingen ursäkt.
Det är mitt ansvar att folk som går ombord på färjan får nåt att äta.
Vissa ska hälsa på släkt i Lappland, vissa har transfertill Norge.
Och sen är det några som bara vill komma hem. Va, Anna?
Jag vore en väldigt dålig chef om jag inte avskedade dig.
- Så det gör jag. - Va?
Jag... Det kan du inte göra. Jag skyndade mig så fort jag kunde.
Jag tog till och med taxi hit. Titta. Titta...
Anna! Det är socker från restau- rangen. Nu ger du mig inget val.
- Töm ditt skåp och försvinn! - Jag har ju inget skåp.
Desto bättre. Försvinn bara.
Så där...
Och en räkmacka.
Nej, det går inte. Man fårinte äta pommes från andras buffé.
- Jag smakar bara. - Då får ni betala för två bufféer.
En harbetalat, en äter.
- Lägg av. - Ska jag lägga av?
Sa du åt mig att lägga av?
Hon sa att hon inte var så hungrig. Jag sa att räkmackan är liten.
Jag gav henne en chans, som hon inte tog.
Nu blir det två buffé á 119 kronor.
Annars måste jag ringa polisen. Ska jag göra det?
Märk väl att det är svensk polis. De är icke till att leka med.
- Herrejävlar. - Okej. Då kommer polisen.
Ellen, är du snäll och ringer polisen? Bra.
En pommes tog jag, kanske två.
Förlåt, jag beklagar djupt. Men i princip är det ju fel.
Det vet vi.
Tack.
- Vi två ska ha ett allvarligt snack. - Ja.
Kom, vi lägger ut om fem minuter.
Är nåt på tok?
Nej. Varför skulle nåt vara på tok?
Jag vill inte rota i ditt privatliv, men Sweda Line vill gärna hjälpa dig.
Det gläder mig jättemycket att höra. Men jag har inga problem.
Jo, småproblem, som alla andra. Men inget att besvära ledningen med.
Du kan inte ringa polisen. Du skrämmer bort kunderna.
- De bröt mot bufféregeln, Erik. - Det varnågra pommes, förfan!
Okej, men var går gränsen då?
Inte där. Man måste läsa situationen.
Det tycker jag att jag gjorde. Jag varnade för att räkmackan varliten.
Det struntar hon i. Sen tar hon av den betalande gästens buffé.
Okej.
Vad är det med Anna? Varförhar du sparkat henne?
Anna kommer för sent hela tiden.
Hon sa att det är två gånger och bara några minuter.
Hon stal också.
Stal hon? Anna?
Ja. Anna stal.
Socker. Råvaror. Allt möjligt.
Och det retar mig i dag att jag inte insåg det.
Men det tar jag på mig till hundra procent. Jag harvarit alltförnaiv.
Jag tror på människor. Det är mitt stora, stora fel.
- Var det allt? - Ja, det...
Bra.
"Eight Hour"? Och vad... Jaha, man bara smörjer på den?
Jag ska på Operan. Du borde följa med nån gång.
Är du säker på att du inte vill följa med?
Det finns säkert inga fler biljetter!
Ja, ja. Ursäkta, varför har de skjutit upp premiären på "La Bohème"?
Saknar de en Mimi?
Mina biljetter då? Jag har köpt biljetter till nio kvällar.
De kan inte bara ställa in.
Då ska man inte sätta upp "La Bohème".
Hej.
Varhar du varit?
Jag harvarit på jobbet. Har du haft en bra dag?
Det kan man inte påstå, Jan!
Det saknas ett får till julkrubban, Jan!
Försök delta. Var lite närvarande, va?
- Det måste väl vara nånstans. - Ja, fåret har inte lämnat huset.
- Har du tittat under soffan? - Lustigt nog har jag inte tittat där.
Under soffan, borden och stolarna. Jag har letat i telefonluren, Jan.
Jag är ju dum. Bara en dum hemmafru-
- som inte har en hög färjebefattning.
- Sluta nu, Bentemus. - Kalla mig inte "mus"!
Blev du rädd? Förlåt, älskling. Ibland blirjag bara så...
Va? Som om allt ibland inte riktigt... vill. Va?
Det vet man ju hur det är. Ja, det vet man ju hur det är.
Okej...
Nu gör jag lite nattamat. Sen kan vi mysa.
Inte sant, mu... Bente-gumman?
Då var det quiche lorraine!
Jag hittade fåret, Bente. Titta här. Bente?
...på pakethållaren. Blir ivägsläpad.
Plötsligt tvärnitar han, för ett dagis springer ut framför.
Och bara far iväg, alltså. Så jag hade tur som klarade mig.
Jag trorinte på din historia.
Se på din näsa. Sån oturhar ingen.
Då får jag väl hitta mopedisten.
Nu frågarjag dig en sak och... Jag vill att du svarar helt ärligt.
Fråga på bara, Erik.
Slår Bente dig?
Vad sa du?
- Jag sa: Slår Bente dig? - Nej... Nej, nej, nej!
- Slår hon dig? - Nej, det gör hon inte. Nej.
Vågorna går ibland höga där hemma.
Det är ju en jätteocean av känslor.
- Så är det att vara gift. - Men det går ut över ditt arbete.
Det kan inte fortsätta så här.
Hur ofta slår hon dig? Är det när hon är full, eller?
Nej, Bente dricker inte.
Ja, det har kanske hänt nån enstaka gång.
Och det var baske mig mitt eget fel.
- Så... Var det allt? - Sätt dig, Jan.
Ibland hjälperman andra bäst genom att lämna dem ellerfå hjälp åt dem.
Nu överskrider du dina befogenheter. Det där har du inte rätt att göra.
- Hör nu på vad jag säger! - Ja.
- Hon slår mig inte. - Du får söka hjälp eller lämna oss.
Annars måste jag avskeda dig.
Vad då förhjälp? Jag åker inte utanför stan.
Ja?
- Jag sa "ja"! - Jag skulle komma till...
- Ja, till vad? - Dit därman...
Ja. Det... Min fru och jag slåss lite ibland.
- Vad gör ni, sa du? - Min fru och jag slåss lite ibland.
D-49. Längst ner i korridoren till höger.
Svin!
- Alf Larsen? - Ja.
Björn Villadsen?
- Rudy Maglebæk? - Ja.
Vore det inte lättare om vi sa vad vi heter?
Och Benjamin Shumenlansky?
Jaså, det är inte heller du. Vad heter du?
- Jan Bundgaard. - Bondgård!
- Nej, bara Bundgaard. - Bondgård...!
Jag heter Torben. I dag börjarvi mjukt.
Vi berättarlite om oss själva.
Varför vi är här, vad vi gör. Alf, kan du börja?
Jag... jag har slagit min kvinna och så ärjag bilmekaniker.
- Bra. Rudy? - Jag har också slagit en kvinna.
Jag vill göra nåt åt det den här gången.
Och jag är bilmekaniker. Och, ja, vi har verkstad ihop.
Jan?
Ja...
Jag har också slagit en kvinna. Fru.
- Är du bilmekaniker? - Nej, nej!
Jag är restaurangchef på sverigebåten.
Då får du ett kort om det skulle hända nåt med bilen.
Tack. Nu ska vi berätta hur länge vi har känt vår partner-
- och när vi slog första gången. Alf, vill du börja?
Jag var ihop med Tina i två år.
Jag började klippa till henne efter några dar.
- Vi är inte ihop längre. - Rudy?
Kvinnan jag har slagit nu varjag inte ihop med.
Men jag har slagit andra med. Även flickvänner. Det är som om...
Tack! Du behöver inte säga mer. - Jan?
Bente och jag träffades i grundskolan-
- och vi blev ihop. Jag gick några klasser över henne.
Det är många år sen nu. Vi gifte oss först 1994 - när hennes mamma dog.
Bente var väldigt annorlunda då.
Vi sjöng båda två då. Opera.
Bente hade en helt fantastisk röst.
När la du hand på Bente första gången?
Det vet jag inte.
Jag tror att första gången som jag verkligen nitade henne-
- varför några år sen.
Bra. Nu ska vi prata om hur en helt vanlig dag serut.
Jag var hos en psykolog i dag. Finns det mer salt?
Varför?
- Jag är spänd. - Jaha.
- Och vad kostar det då? - Det kostar ingenting.
Rederiet betalar det. Det går på företagshälsovården - helt enkelt.
Jaha.
Ja, ja. Klart att de fixar det så-
- för sina psyksjuka medlemmar.
Vi är anställda.
De tarur rederiets stora kassa som vi fyller på när vi far till Sverige.
Det tycker du att du hinnermed?
Jag skulle behöva lite hjälp härhemma.
Mycket ska göras i ett sånt här hus.
Så du var hos en psykolog i dag?
Herre bevare mig...!
Men jag är spänd, Bente. Mitt örontjut harblivit värre.
- Räck mig potatisen. - Men det har hjälpt...
Räck mig potatisen!
- Ja, ja. - De är ju inte riktigt kokta.
Gaffeln ska lossna, Jan. Inte sant?
Vi summerar. Du harmindervärdes- komplex gentemot Bente.
Du är rädd att hon träffar andra män när du bara går hemma.
Jan går väl inte hemma.
Tyst, Rudy.
När hon sen kommer hem är det inte den Bente som du blev kär i.
Det är en trött Bente. Hon är sur för att hon måste städa efter dig.
En irriterad Bente som har haft en jobbig dag på färjan kommer hem.
Bente älskar dig inte mer.
Hon älskade den gamle Jan. Den Jan hon träffade i sjuan.
Den Jan hon drömde om att sjunga opera med.
Den Jan som hade ett meningsfullt jobb.
Jan harju ett jobb.
Vi bryter igenom till nåt stort.
Den Jan och den Bente som en gång lovade varann-
- att de skulle hålla ihop för alltid, de finns inte mer.
De är döda. Nu finns bara Jan och Bente som förstör varandras liv-
- när de kommer hem.
Ja.
- Jobbar Bente på färjan nu? - Ett ord till, så åker du ut!
Alltså... jag går där hemma och jag hatar-
- att jag inte kan vara den Jan som en gång var den Jan-
- som Bente blev kär i. Och därför slår jag.
Så är det, Jan. Därför slår du när hon kommer hem.
Men jag vet att jag borde skaffa jobb.
Komma hemifrån och söka hjälp...
- För helvete, du har ju ett jobb! - Ut härifrån, Rudy. Tack för i dag.
Helvete också.
Men om jag nu var Bente, vad borde jag då göra?
Du borde ha lämnat dig för länge sen.
- Bente... - Kan jag ta den sista salladen?
Ja. Eller...
Ja.
Jag har tänkt på en sak med oss...
Jag har också tänkt på oss. Minns du när vi var i Rom?
Det var det jag tänkte på i dag. Rom... Roma!
Och konduktören... Minns du han på Gare du Nord-
- som kallade oss Orfeus och Eurydike?
Gare du Nord är i Paris, men...
- Strunt samma, det var länge sen. - Det ärinte strunt samma.
Visst var det länge sen som vi två gjorde nåt tillsammans?
Och så min födelsedag, när du gav mig den svarta rosen.
Med ett litet brev där det stod "Till min Bentemus".
Du hade farit runt i hela stan för att hitta en ros i min älsklingsfärg.
Jag tror inte att svart rent faktiskt är en färg.
För mig är det det. Det är fantasins färg.
Ja, Bente...
Du vet att jag alltid har älskat dig och kommer att älska dig, men...
Och jag... älskar dig, Jan. Mer än...
- Vad händer? - Jag är för tjock! Förlåt!
Nej, sluta nu.
- Det är för att stolen är gammal. - Nej, det är jag som ärför tjock!
- Sluta, du är inte för tjock. - Jo, det är jag.
Nej, du ärprecis som du ska vara. Ja...
Det här är en unik situation.
Det ska inte upprepas. Mina damer, förlåt så hemskt mycket.
Det vet jag. Och jag bertusen gånger om ursäkt.
Förlåt. Tack.
De sätter sig i restaurangen med en jättekatt.
- Det fanns ju ingen katt. - Nej, nu finns det ingen katt.
- Det är skitfarligt för hygienen. - Kom. Nu.
Det måste få ta den tid det tar. Såna förändringar sker inte över en natt.
Det finns inte tid till det, Jan. Förrkunde vi pissa i folks mat-
- och sen kasta dem överbord. Det kan vi inte längre.
Nu kan folk ta bron. Du jagar bort kunderna.
Fatta det! Vi skulle alla må bra av att du tog en paus från Bente.
Nu går jag ju i gruppterapi. Du bad mig söka hjälp. Det får jag.
- Det verkar inte hjälpa. - Det tycker jag att det gör.
Jan, för helvete. Sluta nu. Lämna relationen, den förstör dig.
Jag trorinte du har nån facklig rätt att tvinga mig att lämna min fru.
Jag gör det för din skull!
Om jag hade följt reglerna hade jag sparkat dig förlänge sen.
Jag vill väldigt gärna stanna här.
Du måste ge mig lite tid att komma lite mer in i gruppen.
- Jag behöver lite tid, Erik. - Du måste lämna henne, Jan.
Närjag träffar en kvinna-
- så blirjag paranoid när hon säger att hon älskarmig.
Då vet jag inte vad jag kan göra.
Då är det lättare att gå till en hora, för hon struntar i-
- om jag säger "jag älskar dig" eller"jag slår dig".
Man måste betala mer om man vill slå henne...
- Så är det inte överallt. - Jo då.
- Nej. - Det är så överallt.
Håll nu käften, Rudy!
Du fattarnog vad jag menar.
Ja, det gör jag nog.
Det fanns en svensk författare. Strindberg hette han.
Och han sa: "Älskande sjunger"-
- "av samma skäl som barn visslar i mörkret."
Alla foster ärju kvinnor i början. Därför har vi bröstvårtor.
Ett ord till från dig, så slutar vi!
Du erkänner att du har svårt att binda dig känslomässigt.
För du vet att du har en mörk sida.
- Nej, det är helt vanliga känslor. - Hur då?
Om ens dam knullarmed nån annan-
- så är det väl helt normalt att man fårlust att nita henne?
- Jag kan inte se att det är normalt. - Nu får du hänga med här, Torben!
Om ens fru ligger och knullar en svettig gubbe-
- är det väl normalt att man får lust-
- att slå in skallen på henne med en storhammare?
Okej... Låt oss för diskussionens skull säga att lusten finns där.
Men att sen göra det är problemet.
Det måste vara längre från hjärtat till handen.
Egyptierna trodde ju att man tänkte med hjärtat.
Då sluter vi för i dag.
Du ska tamejfan hålla käften om all den där skiten.
- Men då måste du läsa din historia. - Ja. Håll käften.
Böcker ärbokstäver satta på rad.
Då fårvi ju åka ut och prata med honom.
Okej.
Finns där några barn?
Har han barn? Ja, gör det, så dyker han nog fan upp.
Hälsa honom att det blir ränta också.
Det vet jag inte, bara ränta.
Ja. Det ärbra. Ja, morsning.
Verkstan. Jobb, jobb, jobb...!
Fan, vilket hundliv man lever.
Du hängerläpp. Ska du inte hem till lilla mor och ta en omgång?
Fy fan!
Det måste finnas tid till en öl också, va?
Du sa att du skulle ha en cola. Rudy har gått ända till automaten.
Det... En cola. Det är bara som man säger.
- Ja, det ärhan. - Är det han som sparkade dig, Anna?
Vad fan har du gjort med Anna? Hennes mamma är skitsjuk.
Res på dig och kom hit. Jag vill prata med dig. Res på dig!
Vad är det för ton att komma dragandes med tillAllan?
- Det handlarinte om dig. - Ärhan jobbig mot dig?
- Automaten lurade mig på en tjuga. - Aset därvill slå Jan.
Vad gör du?! Nej, nej...
Det där gör ont i morgon.
Den satt rätt bra, om jag får säga det själv... tyckerjag.
- Ska vi ta hans plånbok? - Ja... det tyckerjag.
Nej...!
Åh nej, Bente. Vad är det nu?
Vad gör den här eight hour-krämen ute på toaletten? Va?!
Har du haft nån med hem?
Har du haft en kvinna med hem i vårt hus, Jan?! Va?
När skulle jag haft en kvinna med hem?
Smugglar du in kvinnor och kärar ner dig i dem?
Erkänn! Du använder inte eight hour-kräm!
Det har du aldrig gjort! Jan...!
Kan du inte ha så mycket respekt för mig att du erkänner det?
Jag lovar att jag förlåter dig.
Vi kan alla göra ett felsteg. Inte sant?
Säg det bara, älskling.
Ut med det, Jan. Kom igen.
Jag blir inte arg. Och så fårvi det ur världen.
Och sen kan vi gå vidare, Jan.
Du lämnarmig.
Jag känner det. Är det psykologen som har startat det hela?
Du hittar en annan och sen lämnar du mig.
Bente... jag orkarinte mer!
Förstår du det? Jag orkar inte mer!
Nej, Jan. Jag orkarinte mer!
Bente...?
Du går aldrig mer till den där psykopat-psykologen! Hör du det?
Så...
...Bente.
Bente?
- Det är inget vi normalt gör. - Det är det verkligen inte.
Och vi hinner inte. Vi har fyra sprutlackeringartill på fredag.
Det skadarju inte att fråga.
Och fråga på bara nästa gång.
Vill du få ut hennes livförsäkring är det lättare att köra av vägen.
Det gjorde min farbrormed sin fru.
Det är inte det. Hon har bara en pensionsförsäkring.
- Och den är inte så stor. - Varför vill du då få henne dödad?
Sånt måste du tänka över innan du gör det.
Det är en stor grej att döda nån. Det ger åtta år om man åker fast.
Ja, ja.
Hon har varit otrogen.
- Med en annan? - Ja, det skulle jag tro att han var.
- Det ärinte sant. - Jo.
Och det har pågått... i år.
Och förra året.
Och... vem vet hur länge?
Det slutar här, Jan.
...9, 10, 11, 12, 13, 14500. Varsågoda.
Vi skriver en räkning på ett avgasrör så det inte blir några problem.
Åk till jobbet som du brukar, så dyker vi upp klockan 10.
Och så begraver ni henne i Sverige vid Musikhuset?
Vi åkte nämligen dit ofta.
När vi var unga.
Hon sjungerju. Hon ville sjunga därnån gång.
Det har hon alltid drömt om. Det är ett bra ställe, va?
Jepper. Hurmycket kostar det egentligen att köra överbron?
- Man kan köpa en endagsbiljett. - Ska ni ta bron?
Det ärkanske en bra idé. Då blir det inte...
Bra tänkt, Rudy.
Men ni får inte...
Jag vill helst inte att hon lider. Om ni kan undvika det.
Vi hinnerinte. De där ska vara röda i morgon.
Åk hem nu. Tänk inte mer på det. Så ses vi i gruppen.
Ja...
God morgon.
Jag ville bara säga hej då.
Hej då.
Va?
Jaha.
Då får du be om ursäkt och ge honom pengarna tillbaka.
Nej. Jag gör det själv.
Fy fan. Bente, du...
Du sjunger... du sjunger som en...
- En ängel. - Ja, fanimej.
Som en liten... ängel.
Vad gör du, Bente? Va?
Och vad gör ni?
Det här är Rudy och Alf, som ska se på bilen.
- Bente, du sjunger. - Nej, det gör jag inte.
Rudy och Alf gillar opera. - Visst älskar ni opera?
Nu ska ni ju... Ni ska ju se på bilen, ellerhur?
Vi åker hit som planerat. Sen står hon däri dörren...
Och, ja, då är det inte lika lätt som vi trott.
- Eller hur, Alf? Alf? - Inte lika lätt?
Det ingick inte i dealen att det skulle vara lätt!
Vad görni nu? Tänker ni smita från vårt avtal? Det gör man inte!
Det är lite mer invecklat än så. - Vill du säga det själv, Alf?
- Nej. - Jag tycker att du ska säga det.
Vad är det?
Hon liknar min mamma på pricken.
Det är nåt med näsan och ögonen. Och munnen.
Det har väckt känslor i mig som jag inte har känt på länge.
Tankarna farrunt i skallen. Det ska jag prata med Torben om.
Vi kan inte göra det.
Fan, vad jag älskade mamma. Hon hade det inte lätt.
Och pappa slog henne och lämnade henne.
Du måste förstå att det väcker tankar.
Nej, det förstår jag inte.
- Vi måste kunna prata om det. - Pratar gör man när man blir gammal.
Jag vill inte stå med två förväxta bebisar som saknar sina mammor.
- Ta bort pengarna! - Ta dem nu. Vi beklagar.
- Ska vi gå in? - Ni ska inte med in!
Det är inget snack. Vi ska woka.
Vad ska ni?
Sluta nu, Jan. Vi har redan handlat.
- Har du varit ute? - Ja. Vi tre var nere på Kvickly.
Alf är medlem och får fyra procent.
Jag får en check en gång om året.
- Det är det som kallas återbäring. - Vi skiter i vilket. Fullständigt.
- Är köttet tinat så vi kan börja? - Ja.
Vi hinner väl en sång till, Bente?
- Det är ingen bra idé. - För det sjungs inte i det här huset.
Vi har nåt som heter en opera-regel. Va, Bente?
Och den har vi alltid haft. Den ska vi väl inte bryta mot nu?
Lugn, Jan. Om Bente vill sjunga så sjunger hon.
- Nu går vi ut i köket. - Han ska inte hindra dig att sjunga.
- Du har en härlig fru, Jan. - Ni ska gå nu. Ni ska ut nu!
- Rudy ska inte gå här och woka. - Du ska fan inte hota mig, Jan!
Och på samma gång vill jag säga att det är slut med att slå Bente.
Du är sjuk i huvudet om du slår henne.
Om du kröker ett hår på hennes huvud så dör du.
Förnu kommer det nya skedar i soppan. Är det förstått, Jan? Bra.
Sen brukar man bjuda sina gäster på en ny öl-
- och en jordnöts-refill.
Nej, sluta!
Vi sjöng mycket då. Eckelstein, operachefen på Musikhuset, sa-
- att jag var en av de största talanger som han hade undervisat.
- Musikhuset i Sverige? - Ja.
Sen kom vi båda in på konservatoriet.
Jan hade faktisk också en ganska bra röst. - Det hade du ju!
Men sen hände olyckan.
Jag hade kokat pasta åt oss och hade glömt stänga av gasen.
Jan kom ut i köket med en tänd cigarett. - Du rökte hela tiden då.
Pang! Allt flög i luften!
Bara julkrubban klarade sig.
Jan fick örontjut.
Och det var mitt fel.
- Hör du inget alls? - Jo då. Jag hör jättebra.
Bente överdriver alltid. Det kommer och går.
- Tjuter det nu? - Nej, det gör det inte.
Lite grann. Det äringa problem.
Varför slutade du sjunga för att Jan inte kunde sjunga?
- På grund av operaregeln. - Nu tar vi en liten paus, va?
- Vad är den där operaregeln? - Jan ville glömma sin stora förlust.
Så om Jan inte kunde sjunga så skulle ingen av oss sjunga.
Det är inte helt sant, Bente.
- Du drog ner mig. - Men jag gick i alla fall vidare.
Jag skaffade ett jobb, för att få mat på bordet och till hyran.
Men Bente valde att få en depression.
Hon slutade på akademin från den ena dan till den andra.
För att du sa att jag skulle det!
Vi kunde inte leva ihop om jag sjöng. Det gjorde för ont!
Så då valde jag att stanna och inte följa mitt kall.
Jag trodde att du var mitt kall, Jan. Att kärleken var det viktigaste, Jan!
Men jag hade nog fel.
För inte så länge efter att jag lämnat akademin-
- gjorde Jan blixtkarriär på rederiet.
Sen fanns det inte tid för mig mer.
Inte ett ömt ord, inte en liten blick-
- inte ett "vilken fin blus". Nej, ingenting!
Bara kritik, kritik, kritik och den där färjan!
Du tog operan från mig, Jan, och gav mig ingenting tillbaka!
Jag kunde blivit nåt, men du sket i vilket, bara du hade din färja.
Din åh så fina färja!
Ser ni vad jag slåss mot varje dag?
Och med en sån kall jävel.
Oj, Jan... Fan, vad jag är besviken.
Vet du vad, Jan? Nu tycker jag ärligt talat att du ska lämna bordet.
Ta din negativa inställning och gå.
Gå? Ja, men... Det är mitt hus.
- Fattar du inte vad han säger? - Vart ska jag gå?
Du kan ta ditt örontjut och gå upp på ditt rum, Jan. Nu!
Ja, ja...
Och låt woken stå!
Tack, jag ska inte...
- Jo, men klockan 10. Tusen tack. - 67, 68...
Jag vill gärna träffa dig också.
- God morgon. - Jättegärna.
Förlåt att jag ringde så tidigt.
Ja. Hej då. Ja tack. Hej då.
Han vill träffa mig klockan 10. För en audition!
De ska sätta upp "La Bohème" och saknar en Mimi. Mimi!
Alla mina kläder är skrynkliga. Den här måste strykas.
- Det kan jag göra. - Vem var det du pratade med nyss?
Det var Eckelstein. Han bad mig komma på audition om fyra timmar.
Operaregeln, då? Allt kan ju kvitta om den inte gäller.
Nu görhan det igen. - Regler ärtill för att brytas.
Alf sa nåt klokt i går kväll. Att man inte får ge upp sin dröm.
Om du hade valt en ordentlig psykolog, skulle du veta-
- att älskande inte bara ska vissla i mörker, de ska sjunga ihop också.
- Var är mitt smink? - Det hittarjag, min sköna.
- Jag tar tomflaskorna. - Har du nån aning om var det är?
- Allt är intorkat och skrynkligt. - Jag har det!
Lägg av, gå nu. Det kan väl du göra. Gå nu.
Varför ska alltid jag ränna? Fan!
- Är nåt på tok? - Nej.
- Du verkar helt knäpp nuförtiden. - Det är ingenting.
Jo, det är ju... Det är Bente. Hon...
Det är helt upp och nerhemma.
Jag har aldrig förstått dig. Du har aldrig kunnat styra Bente.
Jag fattarinte att du inte ger henne en jävel.
Man får väl inte slå en kvinna?
Om Bente får några snytingar lärhon sig att uppföra sig som folk.
- Det tror jag nog inte. - Jo, det kan du ge dig fan på.
- Jörgen klappartill mig ibland... - Slår Jörgen dig?
Ja, för fan, han ärbilskolelärare. Vi är från Jylland.
Finner du dig i det?
Att vara gift handlar om att slå först och att slå hårt.
Alla vet det. Men ingen vågar säga det högt.
- God kväll, Bente. - Jag harlagat mat.
- Hur gick det på Musikhuset? - Ja, hur gick det på Musikhuset...?
Jag fick den.
Jag fick rollen. Jag ska spela Mimi.
Jag kan nästan inte tro det. Jag ska bara komma in i det.
Jag har ju aldrig stått på scen, men den ärmin.
Gud såg ner på Bente och sa:
"Så, lilla Bente, nu är det din tur."
"Nu får di andra vänte, nu är det Bente."
Alf hittade på rimmet på vägen hem i bilen.
Var ärAlf och Rudy nu?
De är inte här närvi ska mysa. Kom och sätt dig.
Bente, jag säger det här bara en gång.
Du får en chans att lyda. Annars får det konsekvenser.
- Förlåt att jag var hård i morse. - Du kan sluta smöra förmig!
Vi harnågra regler här i huset som vi håller.
För annars får det konsekvenser.
Förstörinte allt nu, Jan! Sätt dig ner och ät!
Du lyder och det nu, Bente!
Nu går du bort och tar telefonen och ringer till Musikhuset:
"Ursäkta mig. Får jag tala med Eckelstein?"
Sen säger du: "Ja, förlåt, jag visste inte vad jag gjorde."
"Jag kan så klart inte vara med i er föreställning." Nu genast!
Förstår du det?! Förstår du, frågade jag!
- Eller ska jag låta händerna tala? - Du stoppar mig inte den här gången.
Inser du hur glad jag är för det? Hur stor chans det är för mig?
Det är min färja, Jan. Den fariväg i 100 km i timmen!
Jag vill följa med ombord, Jan! Du borde backa upp mig i stället.
- Det är mitt livs roll, Jan. - Så stor är den inte, lilla Bente.
Nu gör du det igen! Jag blir tokig!
Jag hinner inte trassla mig ur de band-
- som din döva skalle snärjer mig i! Förstår du det?
Eller hör du inte vad jag säger?!
Slår du mig nu?
Slår du mig nu också, Jan?
Slår du en kvinna?
God morgon.
- Är det nåt problem, Karin? - Nej, nej.
Du borde dra ner på wienerbröden.
Fri tillgång betyder inte att man måste överdriva.
Du missbrukar många människors goodwill så där. Fundera lite på det.
Fiskfilé till de två herrarna.
- Du pratar italienska. Bravo. - Ja. Det är ett vackert språk.
Ett språk som är som gjort för sång.
Varsågoda.
Tillåt mig...
Jan, för helvete! Varförhar du sagt till Karin att hon ärtjock?
Det har jag inte. Det ärlögn.
Jag sa att hon tar förmånga wiener- bröd, men inget om hennes figur.
- Fårjag ge dig ett gott råd? - Nej tack! Inga fler"goda råd".
- Kan du följa med? - Jag har inte tid.
- Vi har italienska gästeri dag. - Följ med - nu!
Nu fårni sluta! Jag har inte sagt nåt till Karin.
Hon är galen. Fetma kan sätta sig på hjärnan.
- Säg nåt till honom, Erik. - Jan! Det här handlar inte om Karin.
- Du bara stack i går. - Ja, jag fick svårmigrän.
Mitt i skallen. Därför har jag kragen.
Jag ringde sjukhuset. De sa att du inte är med i en stödgrupp.
- Det är jag. - Ja, förvåldsmän!
Du ljög mig rätt upp i ansiktet. Du svek rederiets förtroende.
- Det måste ha skett ett misstag. - Jan! Kan du följa med? Nu!
Min chef. Han har temperament.
Sluta förödmjuka dig själv, Jan.
När du fick jobbet sa du att det var förnågra månader.
- Du ville hellre sjunga. - Men mina öron blev aldrig bättre.
Du är den främsta orsaken till att fler och fler tar bron över.
Det är bäst om du inte jobbar åt oss mer.
Gå, Jan.
Kan du gå ner på däck och gå av när vi kommer i hamn?
Jan!
Jag visste inte att jag hamnat i fel grupp.
Och jag har aldrig sagt att Karin ärtjock.
Det ärinte viktigt. Bara gå.
Jag kör, Bente.
- Okej. - Det blir nog sent.
Jag sitter ändå här hela natten. Det tar sin tid.
Det blir väldigt väldigt sent.
Vart ska du?
Jag ska på en jättefest på färjan.
Det är med liveband och mat, dricka - allt. Hela personalen.
- Dessvärre inga gäster. - Okej.
Så... Det är en här som vaknar med förlitet huvud i morgon.
Ja.
Can put that hat on
Så jag... Jag går nu. Hej då.
- Hej då. - Yes!
- Jag gör ingenting. - Jan? Vad gör du här?
God dag, Eckelstein. Hej, hela operaensemblen.
Bente, jag vill prata med dig.
Nej, det gick bra, bra. - Har det hänt nåt, Jan?
- Nej. Jag vill bara prata med dig. - Det hinnerjag inte. Gå härifrån.
Det gör jag inte.
Kan du inte koncentrera dig? Närhär ärfullt med publik då?
Vad ska han göra då?
- Jag måste prata med dig. - Nej, det ska du inte.
Är det ditt slutgiltiga svar?
Inser du inte hurpinsamt det är?
Du hör ju inte hemma här, va?
Här är rätt dålig stämning. Usch, jag går.
Är det så varje dag? Jag sticker.
Ett gott råd: Det låter inte så bra.
Nu ska du ut!
Hej då. Vi ses i morgon.
- Ha det bra. - Tack för i dag.
- Hej, älskling. Är du uppe? - Ja. Varför kommer du så sent?
Eckelstein ville inte sluta repetera.
16 timmars repetition, Jan. Jag är så trött.
Den mannen sliter ut mig. Jag tappar rösten före premiären.
Det hjälper inte att du dykerupp.
Och Rudy och Alf... Eckelstein anställde dem bara för min skull.
Och de fattar ingenting. Alf slog efter en i kören i dag.
Alf och Alf och Alf... Jag är less på Alf.
Utan mig hade du aldrig träffatAlf eller Rudy.
- Varförinte? - Det skulle du vilja veta.
Men det får du aldrig veta. Vet du varför?
För jag berättar det aldrig för dig.
Okej. Jag är helt slut och orkar inte gissa gåtor.
Nej, men jag ska ändå köra...
...just nu. På momangen.
Och det ska jag för att jag ska på ett skivreleaseparty.
- För en ny skiva. - Mitt i natten?
Så gör man nu. Men det ärväldigt talande för dig.
Du leveri det förflutna. Dinosaurie-Bente.
Nej, Bente, hör på... Det hördes på din röst också.
Den är inte helt vad den har varit. Dessvärre.
Ja, vi ses.
- Jan. - Ja?
- Jag hartänkt på en sak. - Ja...
Jag tror kanske att det vore bäst om vi... om...
Om vi vad då?
Jag tror att vi kanske inte är så bra för varann.
Jag hinner inte med sånt där!
Dessutom har jag en väldigt stor gås som jag vill plocka med dig.
I morgon. Nej, vi kan lika gärna ta det nu.
Jag tycker att vi ska ta en paus från varandra.
- Tycker du också det? - Hör på nu.
Vi ärkanske inte så bra för varann som du tror. Det tror jag inte.
Jag känner mig vingklippt.
Så jag tror att vi ska dra ett streck i sanden här och nu...
...och skiljas.
Okej.
Jag orkarinte med skrik och gråt och att du klamrar dig fast vid mig.
Därför skulle jag säga det i morgon bitti.
För i morgon flyttar jag. Till mitt nya hus.
- Har du ett nytt hus? - Det kan man säga, ja.
Det har jag alltid haft. Som en säkerhet. Backup.
Och så måste jag säga att det finns en snygg tjej på färjan-
- som du måste träffa en dag.
Hon harhaft ett gott öga till mig ett tag nu.
Jaså?
Nu när vi lägger korten på bordet.
Det finns andra fiskar i vattnet än du, Bente.
Höga såväl som låga.
Så det... så hej då.
Hej då.
Jag ska bara se... Jag tar med lite saker.
Ja, plötsligt var jag här.
Eller så kan man fråga: Vill vi nåt?
Varsågod.
De där uppe vill inte att anställda blir ihop.
Men mitt avsked öppnade för nya möjligheter.
Jag har gått och varit lite kall och avvisande för att jag var chef.
Men lugn bara. Jag har ändå känt en viss...
Så jag tycker att vi ska sluta gå som katten kring het gröt.
Vi vet ju båda vad det handlar om.
Jag tar gärna första steget och bjuder på middag-
- med en flaska gott vin, där det inte saknas nånting.
Ja.
Ja, ja...
Vad kostar eyelinersarna där?
Va?
Aha. Då ska jag bara se här...
Då vill jag ha tusen såna.
Kan du vara snäll och lägga tusen eyeliners i en påse nu genast?
Det är det minsta jag kan begära.
Fråga först om det ärdanska eller svenska kronor. Nu ärdet danska.
Ta emot pengarna. Ge tillbaka växel. Lägg allt i rätt fack.
När det ärklart trycker du där och då går bommen upp.
Då... förstår jag. Bra. Tack ska du ha.
Svenska kronor? Pengar, pengar, pengar.
Hej, är ni från Sverige? Ni kan betala i svenska kronor.
- Jan? - Jan? Vad gör du här?
- Vad görni själva här? - Vi ska på repetition.
Vi har två dar till premiären så det är fullt drag.
Jobbar du här?
- Ni kan inte spärra vägen. - Vi ska ha tur och retur.
Har du både kaffekokare och teve?
- Det blir 1685. - Va?
Varför blir det 1685? Det brukar kosta 470.
Brukar kan ju vara död, Alf. One thousand six hundred eighty five.
Er skåpbil är över sex meter. Då betalarman för lastbil.
- 1685.Annars måste ni vända. - Den ärfan inte över sex meter.
Då får ni vända. Det blir kö bakom er.
- Då får vi vända. - Alf, den ärlång.
Jo, men inte över sex meter!
Bente!
Eckelstein... du måste sparka Bente. Hon kan inte vara med.
Hon klarar inte pressen.
Det går helt enkelt inte. Du förstör henne. Det gårinte.
Den stämman är inte bättre.
Då gälls ingenting längre. Då kan jag också vara med.
Varför inte?
Det tyckerjag nog att jag hade. Innan mina öron skadades.
Man får inte gå runt här ute.
Nej, jag vet. Jag ville bara säga hej.
- Det ärpremiär i kväll. - Jaså? Det hinner jag inte med.
Jag tycker att du ska ta den här. Jag vill väldigt gärna att du kommer.
Jag är nervös. Jag har aldrig sjungit inför publik utan att du är där.
Jag passar en bro och kan inte ränna på premiärer.
- Jan... - Varför går du runt här ute?
Rudy och Alf är på väg in där borta. Det är billigare. Du är så dyr.
Ja, det är jag, Bente.
Då får du ha en bra kväll.
Ja, ja. Tack detsamma.
Hallå? Öppna!
Kan jag inte få komma in?
Kan vi inte bryta mot reglerna nu?
Nej...
Jo! Man kan bryta mot reglerna.
Jag måste in och se Bente. Hon har väntat hela livet på att få sjunga.
Kan du inte låsa upp bara nu?
Ursäkta.
Ja... ja.
Tack. Tusen tack. Tack, tack, tack.
Tack. Tack.
Ja... ja. Jag måste få lite luft.
Damen ska ha luft. Ur vägen! Akta.
Lite luft. Kom nu.
Tusen tack. Jag ska bara...
Till min älskade Bentemus
Jan!
Bente...
- Du kom. - Klart att jag kom.
- Jag hittade dig inte. - Förlåt.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
Min älskade Bente.
Kom.
Text: Maria Chiru Scandinavian Text Service 2007